- Hänt tidigare: - Vad är det här för ställe?
God morgon, hur trivs ni?
- Vem är du? - Er nya hotelldirektör.
Ni blir begränsade till den här våningen ett tag.
Som ett tack för besväret det orsakar er-
-har ledningen gett er gåvor.
Det betyder att du var en präst.
Kommer du ihåg att Angela sa att "stan var programmet"?
Speciell service till våra speciella gäster.
Jag tvekar inte att döda dig.
Liksäckar.
Var är den högra tummen? - Skar du av deras tummar?
Hur skulle kropparna annars kunna identifieras?
Allt måste skötas snyggt.
Alla deltagare är sövda. Allting är klart imorgon.
Mamma...?
Jag älskar dig, mamma. Hej då.
Jag lever, älskling. Jag ska komma hem, jag lovar.
Megan?
Megan! Megan!
Erika?
- Jag är ledsen. - Vad är det?
- Jag klarar det nog inte längre. - Du är så modig, Janet.
- Du vet nog inte ens om det. - Vad händer om vi inte klarar oss?
- Tänk om vi dör här. - Det kommer vi inte att göra.
Då kommer min dotter att vara ensam.
Du får inte tänka så. Vi kommer inte att dö.
Det ska jag se till.
Du kan inte lova nåt sånt.
Ingen kan göra det.
Mina damer och herrar, vi upplever turbulens-
-så kaptenen vill att ni spänner fast er.
Han vill att ni återvänder till era platser.
Vi bör passera stormen snabbt och förväntas att hålla tidsplanen.
Tack för ert samarbete.
Svensk text: SSG - SweSUB Group FRiEND och Incubator
www.SweSUB.nu - Akta er för programmet
God morgon, mina damer. Sov ni gott?
- Vad har du med det att göra? - Du ser trött ut, Janet.
Nej, jag mår bra.
- Kan jag inte göra nåt? - Jag tar över härifrån.
- Jag ska ta lite frukost. - Vi ses där nere.
Hade jag inte vetat bättre, hade jag trott att du förföljde mig, Joseph.
Vi borde döda honom, Joe.
- Då är vi inte bättre än vad han är. - Han vill åt henne.
Hon kanske går på det. Vad ska vi göra för att hindra honom?
Allt i vår makt.
Handsmitt, förhärdat stålblad från Italien.
Det går inte att få tag på längre.
Bladet mot strigeln och doften...
...då är jag nio igen och går till barberaren med min far.
Vi uppskattar det enkla i livet.
- Eller hur, mr Blackham? - Jag förmodar det.
Så... Vad är det med det här stället?
- Varför är allt fast i tiden? - Inte en aning.
Det är mycket jag inte vet. Men här är en regel som jag lever efter:
"Vill du lyckas...strunta i detaljerna". Kan du luta ditt huvud bakåt?
Du kan hypnotisera en person när du gör så.
- Glöm inte att jag står på tur. - Det är snart din tur, mr Blackham.
- God morgon, McNair. - Vad sysslar ni med?
Blir rakade.
Kön är här om du undrar.
Jag skulle inte låta en främling hålla ett rakblad mot min hals.
Blackham förstår jag, men... Jag trodde att du var smartare, Charlie?
Han erbjöd sig att raka Charlie. - Snacka om paranoia.
Vänd dig åt höger. Jag är nästan klar.
Klar.
- Hur gillade du rakningen? - Perfekt.
- Nästa. - Hej.
Hur länge var ni borta?
Vi var utomland i två veckor, men i San Nicasio i fyra dagar.
- Affärer eller nöje? - Affärer...
Jag var där i affärer och min flickvän kom dit och festade.
- Fest! - Öppna era väskor är ni snälla.
- Tequila! - Fest!
- Souvenirer från San Nicasio. - Man nöjer sig inte med en!
Öppna den här.
- Vad hade du för affärer? - Jag är en journalist.
Jag är redaktören för Register i San Francisco.
Serien ni gjorde om invandrarna som inte fick vård. Det var grejer det.
- Tack så mycket. - Välkomna hem. - Nästa.
- Det var en bra föreställning. - Jag ger det sju tummar.
- Hej, Mark. - Konstapel Gomez.
- Har ni haft en bra resa? - Jovars.
- Ska du åka nånstans? - Ja, till fängelset med dig.
Du grips för kidnappningen av Janet Cooper. - Du är fri att gå.
Jag tar den.
- Jag klarar mig. - Okej.
Är du rädd?
- Det är mitt jobb att inte vara det. - Det är inte ditt jobb längre.
Men du är fortfarande en marinsoldat inuti, va?
Ibland vill jag bara...
...sluta mina ögon och vakna upp mitt i smeten.
Då skulle du inte vara här med mig.
- Kan vi prata? - Vi har inget att prata om.
- Vi måste prata. - Släpp mig!
- Han har kommit åt dig, va? - Vem då? Ulrich?
- Ja. - Snälla du...
- Vad är det då? - Det är du, Joe.
Ulrich visar i alla fall vem han är. Du...vet inte ens vad du är.
Du är så upptagen med ditt att du inte ens kan se rakt längre.
Jag vill inte vara delaktig i det.
Jag kan bara inte.
- Miss Damatto. - Grant. Jag har en bra story.
När kom de här in? Be dem skicka upp ett kort till mitt kontor.
Du vet inte vad jag har genomlidit-
-så värderar du ditt jobb så släpper du förbi mig.
Du jobbar inte här längre. Tidningen köptes upp förra veckan.
De nya ägarna hyrde in en kille vid namn Joder Rayne som redaktör.
- Pulitzer-vinnaren? - Det vet jag inget om...
...men nu är det allvarligt här. Inga fler historier om utomjordingar...
- Bara om invandrande jordbruksarbetare. - Ja. Bara seriösa saker nu.
- Det här ser ut som... - En riktig tidning. De sparkade alla.
- Jag tror inte på vad de säger om dig. - Tack.
- God kväll, Janet. - Mr Ulrich.
Jag önskar att du kallade mig Liam. Min far kallades mr Ulrich.
Och en otrevligare prick får vi nog aldrig se igen.
- Liam, då. - Är allt bra?
Förutom det uppenbara, brist på frihet så är det bra, tack.
Jag vet vad du går igenom.
Ibland kan det verka som att de som bestämmer är ena riktiga skitstövlar.
Men sanningen är att de bryr sig om dig, Janet.
En vigselring?
Det var en brand. Jag var på väg hem från ett möte.
Jag var en rektor.
Elaine, min fru, var hemma med Bobby och Beverly.
När jag svängde runt hörnet såg jag flammorna.
- Jag kom för sent. - Jag är ledsen, Liam.
Litar du på mig?
- Vad är det här för ställe? - Det är en kommandocentral.
Här kan vi övervaka hela staden.
- Ett bra sätt att jävlas med oss. - Det är inte riktigt så...
- Programmet knuffar dig i rätt riktning. - Väggen är nåt helt annat.
Ändå var det veckor sen nån försökte att fly härifrån.
- Varför berättar du det här? - För att du klarar av det.
Du kanske strider mot allt vi försöker att göra för dig, men-
-i det långa loppet, tror vi att du kommer underfund med-
-vad vi gör och accepterar det.
- Det kommer nog inte att hända snart. - Tid är nåt som programmet har.
I överflöd...
Hej, Don. Det är Kat Damatto. Som bor i 6-C.
Nycklarna fungerar inte så kan du låsa upp?
- Nej. - Vad menar du med det?
- Du har blivit vräkt. - Du kan inte vräka mig.
Jo, du är vidrig.
- Vad har jag gjort? - Dra innan jag ringer snuten.
Det kan du inte göra. Du kan inte gå in i en lägenhet och ta allt...
- Varför kom du tillbaka? - Jag bor här.
- Inte längre. - Vad är det som försiggår, Edick?
Jag har fått sparken, kontot är tomt. Min telefon fungerar inte.
Kasta den. GPS:en fungerar.
Har du förföljt mig? Betalar de dig för att spåra mig?
- Jag satte dig på ett flyg till Rom. - Nej, du slog mig i huvudet.
Men du är så envis att du och Renbe var tvungna att leka hjältar?
Vet du vad de tror här?
De tror att du stal smärtstillande från barn som har cancer och sålde det.
- Det är löjligt! - Var du på City Hospital?
- För ett år sen så... - De visade bilder på TV.
I din egen tidning. Folk tror på det här.
Ta hand om dig själv och var på din vakt.
- Vad dricker du? - Jag tänkte precis på dig.
- Det är lite skrämmande. - Nej då...
- Jag har ett förslag åt dig. - Nämn inget dumt bara...
Nej, då. Håller du med om att Ulrich är schysst?
- Han hjälpte väl dig? - Han och de andra, ja.
Varför inte låta dem hjälpa oss mer?
- Ta värvning? - Ja.
- Vet du hur många gånger jag tänkt på det? - Två av oss har i alla fall koll.
Bill... Det här är en manipulation.
Det har det alltid varit.
Vet du vad "quid pro quo" betyder?
Ja, det är när advokaten vill göra upp ett avtal.
Vad ska vi basera ett avtal på? Våra själar?
Du låter som McNair. De här människorna kan rädda oss.
- De kan förändra våra liv. - Inte att vi glömmer allt.
Du måste sluta med att leta efter den enkla lösningen hela tiden.
Om de bara kunde förstå vad som väntar dem.
Vet du ens hur läskigt det låter?
Jag var arg när jag kom hit, när jag förlorade min familj.
Precis som du. Precis som pastor Joseph Tucker.
Fast Joe verkade vara entusiastisk.
- På vilket sätt? - Han använde gärna en pistol.
- Så han sköt dig? - Ja, tre gånger.
- Jag har ärr som bevisar det. - Så han berättar inte bara lögner.
Inte allting.
Stackars Joseph. Som så många andra är han livrädd för sanningen.
Vilket är?
Det vi gör, de vi tror att vi är, är bara ett beteende.
Programmerat i dina förfäders DNA, modifierat av åratal av stimulans.
Det vi tror är fri vilja är bara en illusion.
- Och det är sanningen? - Jag vet att det låter osannolikt-
-men ett halvt sekel av forskning har byggt ett ganska övertygande fall.
Så om jag...gör det här?
Har det inget att göra med att jag vill kyssa dig? Ingen fri vilja inblandad?
Bara vara... Vad kallar du det?
En illusion.
Och...din reaktion? Att jag kysser dig. Kontrollerar du inte det?
Låter du inte dig själv att njuta av det? Är det bara...
En förprogrammerad reaktion till extern stimulans.
Så lyder teorin...
- Är det bara en teori nu? - En väldigt bra, väl utforskad teori.
Jag tycker att vi ska gå.
Ja, absolut.
- Otroligt! - God kväll, Joseph.
- Tog du med henne ner? - Det har inte du med att göra.
- Janet? - Ja, det gjorde han.
Liam har varit öppen och ärlig. Håll dig undan, Joe.
Du måste förstå att den romantiska kopplingen som du inbillat dig...
...är död.
Sluta!
- Vet du vad de säger om hämnd? - Ja.
Liam... Snälla, Liam.
- Snälla. - Som du vill.
Vill du berätta om de där tummarna?
De tillhör folk som har blivit mördade i San Nicasio.
I en liten stad där.
Och varför var du i den här Sydamerikanska staden?
- Jag letade efter Janet. - Hittade du henne?
- Nej. - Ingen har hittat henne.
- Det verkar som om nån har dödat henne. - Jag har inte dödat Janet.
Jag har inte dödat dem där heller. De var redan döda.
- Så du bara skar av deras tummar. - Nej!
Jag kopplade ihop Victorias mord med Janets försvinnande till de blåklädda.
- "Blåklädda?" - De är en del av nån världsomfattande-
-konspiration, eller nåt. De dödade personerna i San Nicasio.
Troligen Victoria Fairchild, kanske också Janet.
Varför skulle jag riskera livet genom att ta med tummar in i landet-
-om det inte var för att identifiera offren?
- Du får diskutera allt med psykiatern. - Har du kört fingeravtryck på tummarna?
Ja, de tillhörde sex personer som försvann samma dag förra året.
- Där ser du! - Vad?
De blåklädda. De som jagades oss ut ur San Nicasio med automatvapen!
- Hitta dem så hittar du mördarna. - Såg du de blåklädda döda dem?
Var det ingen som såg det?
Det var det jag trodde.
"Ett liv, folk. En chans att få bli normal."
"KÄRLEK"
Tack så mycket.
- Okej... Vadå? - Inget. Vi äter frukost.
Du har inte sagt ett ord till mig sen vi pratade sist.
- Vilket samtal var det? - Sluta leka med mig.
Jag vill inte dö.
Ingen av oss vill dö, Bill.
- Jag vet att Ulrich inte är lösningen. - Det kan du inte veta säkert.
Kom igen nu, Charlie. Jag vill inte göra det här själv.
Gör det med mig.
Vakna!
Jag bryr mig inte om vad Ulrich och hans folk gör för dig eller lovar dig.
Du kan inte lita på dem. Det kan ingen av oss göra.
- Jag hoppas att du kommer till insikt. - Det tror jag att jag har gjort!
- Vet du vad du gör med Ulrich? - Jag försöker att komma hem till Megan.
Du fattar inte. Jag har varit här förut.
Vad betyder det, Erika? Att du har varit här?
Fängelset. Det här är ett fängelse!
De spelar vänner, men bara för egen vinning. Det är precis vad Ulrich gör.
- Du kanske har fel. - Inte om det här.
- Jag kan hantera det. - Nej... Det kan du inte.
Jag ska berätta nåt ingen vet.
Erika är död.
- Vad menar du? - Erika satt i fängelse med mig.
Hon var lång, stark. Hon klarade inte av det.
Hon sa inte mycket, men skyddade mig alltid.
Hon hjälpte mig att överleva. En natt ville vakterna ha henne.
Hon sa att hon kunde hantera det.
Jag såg henne dö morgonen efter.
Jag gjorde den här tatueringen för henne.
Ni trodde att det var mitt namn, men... Jag brukade vara Teresa Randolph.
Lyssna på mig.
Du kan inte lita på honom. Oavsett vad han säger till dig.
Snälla.
Och...din reaktion? Att jag kysser dig. Kontrollerar du inte det?
Låter du inte dig själv att njuta av det? Är det bara...
En förprogrammerad reaktion till extern stimulans.
Så lyder teorin...
Jag tycker att vi ska gå.
Vi måste göra nåt nu, Joe. Innan det är försent.
- Janet har fallit för Ulrich. - Jag vet.
- Vad säger du då? Allt i vår makt? - Ja.
Vad är det, Liam?
Saker gick som jag ville. Jag visste vart jag skulle.
Jag hade ett jobb jag trodde var viktigt. Och jag var bra på det.
- Vad hände sen? - Jag träffade dig.
Allt jag hade jobbat så hårt för att bli av med kom strömmande tillbaka.
Nu minns jag varför jag aldrig blickade bakåt.
Och jag förstår varför umgänge är förbjudet.
Alla säkerhetsåtgärder, all diskretion. Jag menar...väggen?
All makt ni njuter av och så är det umgänge som skrämmer dig?
Det är inte min regel, det är deras. Men deras regler har passat mig.
Men nu har du fått mig att ifrågasätta allt.
- Jag är inte säker på nåt längre. - Än sen? Njut av det.
Människor består inte av belöningar och bestraffningar.
En själ är...en mystisk sak. Och din håller precis...på att vakna.
Varför väcka den? Vad för gott kan komma från den?
Frihet.
Var skulle du hellre vara, Liam?
Fundera på det. Om vi kunde vara var som helst?
- Vi? - Vi har behov, inte sant?
Så jag ska bara...lägga av? Ge upp?
Kasta bort allt jag kan för att följa en känsla?
Det skulle du kunna.
Håll dig så långt borta från mig som möjligt, Janet.
Ju närmare du är desto mer får du lida.
De där tummarna har uppmärksammats av FBI, Interpol, NSA-
-och verksamheter jag aldrig hört talas om.
- Menar du allvar? - Jag är bortplockad från fallet.
- Varför? - Jag vet inte.
- Jag då? - Imorgon ska du till häktet.
- Ingen stad angiven. - Ingen stad?
Men du kommer aldrig dit eftersom det görs misstag här.
Du kommer att släppas av misstag.
När ditt namn ropas upp, fråga inget, bara gå.
Tack. Gomez!
Varför?
Vad är det för fel på den här bilden?
- Renbe. - Gudskelov!
- Hur hittade du mig? - Jag har följt dig sen du släpptes.
- Vem betalade borgen? - Ingen. Gomez släppte mig.
- Trodde han på dig? - Han tror att det är nåt stort på gång.
- Har du nån mobiltelefon? - Ja, men batteriet är slut.
Får jag se på den.
De spårar dig med den.
- Jag har inte sovit sen vi landade. - Inte jag heller. Jag är utmattad.
Jag vet ett ställe vi kan gå till.
Hemligheten med en bra rakning är den här:
En varm handduk, vass egg och en stadig hand.
- God dag. Hur kan jag stå till tjänst? - Du kan lämna oss ifred.
- Jag vet nog inte vad du pratar om. - Det vet du nog.
Vi går, Bill.
Jag är snart färdig med mr Blackham. Jag kanske kan erbjuda en hårmassage?
Jag fick en precis. Det fick mig nästan att somna.
Jag är inte intresserad av nåt du har att erbjuda, och inte Bill heller.
Han kan nog prata för sig själv.
Han bör kanske påminnas om att han inte behöver sälja sin själ till Djävulen.
- Då är jag Djävulen, eller? - Nej. Du är bara Djävulens lakej.
Var det inte så du hamnade här?
De riktiga cheferna visar sig aldrig, de bara skickar sina springpojkar.
Det blev lite djupt där, inte sant mr Ulrich?
Ger mig trygghet, förtroende och sen snittar min hals?
- Det var en olyckshändelse! - Charlie hade rätt om dig.
Våra själar är inte till salu.
- De där två är väldigt kamratliga. - Ja, även med Ulrich.
Jag såg dem i frisersalongen med honom i morse.
- Tror du att han har omvänt dem? - Kanske.
Janet tillbringar mycket tid med Ulrich också.
Jag vet inte vem man kan lita på längre.
Mig. Du kan lita på mig.
Säker på att ingen hittar oss här?
Nej, jag gjorde ägaren smått förmögen för nåt år sen. Han står i skuld.
Den hade jag glömt bort. Finns det glas här?
- Vi ska inte dricka den här. - Jo, det ska vi!
Mark?
Det är ingen mask i den.
I helsike heller att jag lägger alla bevis på ett ställe.
Janet?
Ge mig bara en minut... Snälla.
Okej.
Det du håller på med kommer inte att fungera.
- Det fungerar. - Tro inte att du har Ulrich i en ask.
Han är född lögnare. Han har gett löften tidigare.
Fråga honom om brännskadorna på armen.
Han har redan berättat om branden. Han förlorade sin familj.
- Fråga om sanningen. - Varför berättar inte du?
- För att du inte tror mig? - Du har nog rätt.
- Vad är det? - Mitt liv är en öppen bok för dig.
- Ja... - Jag förtjänar väl detsamma!
- Och ärlighet. - Okej.
Berätta sanningen om branden.
Det har jag redan berättat. Jag körde tillbaka...
Nej, Liam, jag vet vad du har sagt, men jag tror att du ljuger.
Det är inte vad som hände, eller hur?
Min familj lever. Tror jag.
Branden var här, under min nivå 1.
- Jag startade den. - Varför?
För att jag inte förstod varför jag blev utvald.
Eller vad jag kunde bli. Allt jag ville var att komma härifrån.
- Ja, jag vet hur det känns. - Ja, det gör du!
Du känner dig desperat. Du tror att du aldrig får se din familj igen.
Då tänkte jag...
...om jag var den enda överlevande, kanske de lät mig komma hem igen.
Den enda överlevande?
Jag skakade när jag hällde ut fotogenet. Jag måste ha spillt på min skjorta.
Så du brände folk?
Jag visste att jag gjorde fel.
Mot varje sak jag har lärt mig, mot allt jag har lärt mina egna barn.
Jag var omgiven av främlingar jag inte kände, på en plats jag inte kände till.
Jag är ledsen för det jag gjorde.
Men du av alla borde förstå varför jag var tvungen att göra det.
Kan du inte det?
Snälla säg att du förstår.
Det gör jag.
Tack, Liam.
Ja, Liam?
Jag har underbara nyheter. Janet Cooper är med.
- Säker? - Ja.
- På grund av hennes känslor för dig? - Nej.
- För att du är kär i henne? - Vi förstår vårt värde för programmet.
Vår koppling gör oss till ett perfekt instrument.
- Det är goda nyheter. Grattis. - Tack, madam Direktör.
- Hej då, Liam. - Hej då.
Jag behöver några fullmakter förberedda för min underskrift.
- Ja, frun. - Det är till stad 27.
Din stad. Jag behöver röda kort för alla deltagare och ett till mr Ulrich.
- Ska du spola 27? - Ja.
Andra staden men jag har tömt alla mina alternativ.
Föroreningen är för tjock för att rengöra.
- Fullmakterna ska vara här imorgon. - Ja, frun.
Svensk text: SSG - SweSUB Group FRiEND och Incubator
www.SweSUB.nu - Akta er för programmet